Для
благодійної організації видатки варто розділити на ті, які здійснюються
безпосередньо за основною діяльністю, і ті, які йдуть на утримання самої
організації, використавши для цього субрахунки рахунка 20 «Основне виробництво»
або рахунка 26 «Загальногосподарські витрати» з наступним списанням накопичених
витрат у дебет рахунка 88 або 96. Такий розподіл пояснюється вимогою ЗУ «Про
благодійництво та благодійні організації» про неперевищення витрат на утримання
благодійної організації 20% її кошторису.
Бухгалтер
неприбуткової організації має враховувати, що облік розрахунків з підзвітними
особами мусить бути чітко налагодженим, а кожен звіт про витрачання коштів –
підкріпленим відповідними документами (чеками, квитанціями тощо). У противному
разі будь-який інспектор матиме право вважати такі кошти додатковим доходом
громадянина, а тому – приєднати їх до сукупного оподатковуваного доходу такого
громадянина з подальшим нарахуванням усіх податків і штрафом за їх несплату.
Неприбуткова
організація має право використовувати працю найманих працівників і нараховувати
та сплачувати за неї винагороду. Розмір винагороди визначається керівництвом у
межах його повноважень і засновниками або вищим органом такої організації. У
зв’язку з цим організації доведеться нараховувати та сплачувати податки.
Працівники можуть вступати у трудові відносини з організацією або ж працювати
на умовах договору підряду. Такий розподіл по-різному впливає на оподаткування
[3, с.7].
Податки,
що нараховуються на оплату праці, представлені у таблиці 1, розмір податку
визначено у відсотках до нарахованої винагороди [59].
Таблиця
1.
Податки,
що нараховуються на оплату праці.
Відносини
|
Ставка податку
|
Пенсійний фонд
|
Фонд соціального
страхування
|
Фонд соціального
страхування на випадок безробіття
|
Прибутковий податок з
громадян
|
Нарахування
|
Утримання
|
Нарахування
|
Утримання
|
Трудові
|
32%
|
1%
|
4%
|
1,5%
|
0,5%
|
за шкалою
|
Цивільно-процесуальні
|
32%
|
1%
|
–
|
–
|
0,5%
|
20%
|
Якщо
неприбуткова організація, крім основної, не здійснює інші види діяльності,
направлені на отримання прибутку, то вона не сплачує внесок до Фонду Чорнобиля,
тому що платниками цього збору згідно з чинним законодавством є суб’єкти
підприємницької діяльності. За аналогічних умов неприбуткова організація не є
платником комунального податку.
Очевидно,
неприбутковій організації вигідніше співпрацювати з найманими працівниками на
умовах підряду, бо в даному разі нарахування на оплату праці становитимуть 32%
проти 37,5% для основних працівників або сумісників.
Неприбуткові
організації можуть також сплачувати податок на прибуток у тому разі, якщо їх
доходи за перший квартал року з урахуванням витрат, здійснених у цьому ж
кварталі за рахунок коштів минулого року, перевищують 25% доходів минулого
року.
Найбільша
проблема існує у благодійних організацій і пов’язана вона зі сплатою
прибуткового податку з громадян. Згідно з Декретом Кабміну «Про прибутковий
податок з громадян» оподаткуванню підлягає сукупний дохід, одержаний з
будь-яких джерел, а стаття 5 Декрету передбачає невключення до оподатковуваного
доходу тих сум допомоги, що отримані від благодійних організацій у зв’язку зі
стихійним або екологічним лихом. Отже, будь-яка допомога в грошовій або
натуральній формі, надана з інших причин, підлягає оподаткуванню прибутковим
податком з громадян, причому сплачувати цей прибутковий податок доведеться саме
благодійним організаціям (стаття 10 Декрету). За невиконання вимог
законодавства – штраф. Таким чином, держава розраховує отримати частину грошей,
спрямованих на лікування, догляд за дітьми й особами похилого віку, частину
доходів госпісів. Єдиний вихід, використовуючи пункти 5 або 6 статті 6 Декрету,
звернутися до Кабінету Міністрів або органів місцевого самоврядування, які,
враховуючи матеріальний стан особи (після його обстеження), мають право
зменшувати оподатковуваний дохід [1, с.38-40].
Суб’єкт
підприємницької діяльності може або зменшити свої витрати, або збільшити
зарплату свого працівника, співпрацюючи з благодійною організацією за такою
схемою. Благодійній організації перераховуються кошти в межах 4% від
оподатковуваного прибутку попереднього кварталу, причому ці витрати можна
віднести до складу валових. Благодійна організація отримані кошти спрямовує на
виплату зарплати (винагороди) працівнику суб’єкта підприємницької діяльності як
такому, що працює для благодійної організації, та на сплату податків, нарахованих
на зарплату. Ідея полягає в тому, що для нарахування власному працівникові 100
грошових одиниць, суб’єкту підприємницької діяльності доведеться витратити
147,5 грошових одиниць, а благодійній організації – 137,5. Отже, економія
становить 6,78%. У тому випадку, коли працівник погодиться працювати на умовах
підряду, економія буде становити 10,51%.
У
зв’язку з невизначеністю та неоднозначним тлумаченням законів України з питань
оподаткування, правомірності лізингових відносин та порядку ведення бухгалтерського
обліку госпрозрахункової діяльності до редакції неодноразово звертаються за
роз’ясненнями працівники бухгалтерських служб бюджетних установ.
Найбільша
кількість питань стосується порядку справляння податку з прибутку, ПДВ,
комунального податку, зборів до різних фондів від доходів, що надходять за
надані платні послуги та з інших джерел [3, с.10-13].
Порядок
оподаткування прибутку бюджетних установ і організацій регламентований пунктами
7.11 статті 7 та 16.9 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств».
Відповідно
до п. 16.9 податок на прибуток, отриманий від підприємницької діяльності,
щокварталу за наростаючим підсумком з початку звітного податкового року
сплачують бюджетні установи й організації, які не відносяться до неприбуткових,
а неприбуткові організації сплачують податок на прибуток від неосновної
діяльності.
До
неприбуткових, згідно з пунктом 7.11.1 Закону, відносяться бюджетні установи й
організації, що створені органами державної влади України та органами місцевого
самоврядування й утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів. Пунктом
7.11.10 Закону передбачено, що з метою оподаткування центральний податковий
орган веде реєстр усіх неприбуткових організацій, які звільняються від
оподаткування згідно з положенням статті 7 Закону. Отже, неприбуткові установи
й організації повинні зареєструватись в органах ДПА за місцем їх знаходження.
Згідно
з пунктом 7.11.13 Закону під терміном «основна діяльність» слід розуміти
діяльність неприбуткових організацій з надання благодійної допомоги,
просвітніх, культурних, наукових, освітніх та інших подібних послуг для
суспільного споживання зі створення системи самозабезпечення громадян та для
інших цілей, передбачених статутними документами, укладеними на підставі норм
відповідних законів про неприбуткові організації. Статутні документи
неприбуткових організацій повинні містити вичерпний перелік їх діяльності. До
основної діяльності визначених в пункті 7.11.1 організацій включаються також
операції з продажу товарів (робіт, послуг).
Згідно
з підпунктом 7.11.8 вищезазначеного Закону доходи неприбуткових організацій, в
тому числі закладів і установ освіти, науки, культури, охорони здоров’я, а
також архівних установ, які утримуються за рахунок бюджету, зараховуються до
складу кошторисів (на спеціальний рахунок) на утримання таких неприбуткових
організацій і використовуються виключно на фінансування видатків такого
кошторису (включаючи фінансування виробничої діяльності згідно з їх статутами),
розрахованого та затвердженого у порядку, встановленому КМУ [56].
У
разі коли за наслідками звітного (податкового) року доходи кошторису на
утримання зазначених організацій перевищують суму визначених кошторисом витрат,
сума перевищення враховується у складі доходів наступного року. При цьому з
суми перевищення доходів над витратами зазначених неприбуткових організацій
податок на прибуток не сплачується.
Постановою
КМУ від 16.02.98 року №164 (зі змінами і доповненнями) затверджено «Положення
про порядок складання єдиного кошторису доходів і видатків бюджетної установи,
організації». Згідно з пунктом 8 вищезазначеного Положення у дохідній частині
єдиного кошторису наводяться планові обсяги бюджетних асигнувань, що
виділяються на утримання установи, а також надходження з інших дохідних джерел,
одержання яких передбачено відповідними нормативно-правовими актами. Планові
розрахунки складаються за кожним джерелом доходу з урахуванням рівня їх
фактичного виконання за останній звітний рік, а також очікуваного виконання на
плановий рік.
Нормативно-правовими
актами, що надають бюджетним установам право одержувати доходи за надання
платних послуг, є «Положення про порядок ліцензування підприємницької
діяльності», затверджене постановою КМУ від 3 липня 1998 року №1020, та
«Переліки платних послуг», що можуть надаватися бюджетними установами.
Пунктом
7.11.9 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що у разі коли доходи неприбуткових організацій отримані протягом
звітного (податкового) року з джерел, визначених відповідними підпунктами
7.11.2-7.11.7, на кінець першого кварталу наступного за звітним року
перевищують 25 відсотків від загальних валових доходів, отриманих протягом
такого звітного (податкового) року, така неприбуткова організація зобов’язана
сплатити податок з нерозподіленої суми прибутку за ставкою 30 відсотків до суми
такого перевищення. Внесення до бюджету зазначеного податку здійснюється за
результатами першого кварталу наступного за звітним року у строки, встановлені
для інших платників податку. Нерозподілена сума прибутку визначається за такою
формулою:
(X –
Y –Z) – (X × 0,25) = H, де
X –
загальні валові доходи за підсумками звітного року;
Y –
використано на статутні цілі за звітний рік;
Z –
використано на статутні цілі у I кварталі наступного за звітним року;
H – невикористаний
прибуток, що підлягає оподаткуванню за ставкою 30% [2, с.17-20].
Отже,
бюджетні установи такий розрахунок складають лише за даними про надходження і
використання доходів, зазначених у підпункті 7.11.2 (безоплатно одержане майно
або кошти, пасивні доходи, в які включається орендна плата, кошти або майно,
які надходять як компенсація вартості отриманих державних послуг). Усі інші
доходи, що надійшли від платних послуг і не використані на початок наступного
року, включаються у зведений кошторис і спрямовуються на покриття запланованих
видатків.
З
наведеного випливає, що неприбуткові бюджетні установи й організації не
сплачують податок на прибуток із джерел, визначених у пункті 7.11.2 Закону, а
також з інших доходів при умові, якщо вони склали єдиний кошторис доходів від
всіх джерел надходжень (бюджетні кошти, доходи від підприємницької діяльності
тощо) та видатків на здійснення як бюджетної, так і підприємницької діяльності,
відкрили в банку один спеціальний рахунок, на який зараховуються всі надходження
та з якого здійснюють видатки виключно на фінансування передбачених кошторисом
заходів, у тому числі і фінансування виробничої діяльності. Якщо цих умов не
дотримано, а також якщо доходи надійшли від неосновної діяльності, то бюджетні
установи сплачують податок на прибуток відповідно до вимог пункту 16.9 статті
16 Закону.
Відповідно
до пункту 7.11.2 Закону від оподаткування звільняються доходи неприбуткових
організацій, визначених у пункті 7.11.1 отримані у вигляді:
-
коштів або майна, які надходять безоплатно або у вигляді безповоротної
фінансової допомоги чи добровільних пожертвувань;
-
пасивних доходів;
-
коштів або майна, які надходять до таких неприбуткових організацій
як компенсація вартості отриманих державних послуг.
Пасивні
доходи – це доходи, отримані у вигляді процентів (у тому числі орендна плата),
дивідендів, страхових виплат і відшкодувань, а також роялті. Державні послуги –
це платні послуги, обов’язковість отримання яких встановлюється законодавством
і які надаються органами місцевого самоврядування та створеними ними установами
і організаціями [4, с.4-7].
Податок
на додану вартість (ПДВ) від продажу товарів (робіт, послуг) відповідно до
Закону України від 03.04.97 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
сплачують ті бюджетні установи, обсяг оподатковуваних операцій яких з продажу
товарів, робіт, послуг протягом 12-ти місяців перевищував 600 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (пункт 2.1), а також ті установи, що здійснюють
продаж за готівкові кошти (пункт 2.3).
Згідно
зі статтею 5 Закону від оподаткування цим податком звільнені послуги з вищої,
середньої, професійно-технічної освіти, що надаються закладами освіти, які
мають ліцензію на надання таких послуг, та послуги з виховання та освіти дітей
будинками культури в сільській місцевості, дитячими музичними та художніми
школами, школами мистецтв. Перелік таких послуг затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 21.01.98 року №61.
Також
від сплати цього податку звільнені платні послуги згідно з Переліком, затвердженим
КМУ, що надаються закладами охорони здоров’я, які мають відповідні ліцензії на
надання таких послуг, та деякі інші передбачені статтею 5 Закону послуги. До їх
числа не віднесені послуги за договорами оперативної оренди, а тому орендні
доходи є об’єктом оподаткування ПДВ.
Відповідно
до Закону України від 20.06.97 року №386/97-ВР «Про формування Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення» платниками цього збору з числа резидентів є суб’єкти
підприємницької діяльності незалежно від форм власності, громадські та інші
установи і організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання
прибутку, крім бюджетних установ і організацій, тобто бюджетні установи не є
платниками цього збору.
Стосовно
особливостей сплати внесків до інноваційного фонду та відрахувань на дорожні
роботи слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.92
року №77 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 06.12.93 року
№981) «Про утворення державного інноваційного фонду» передбачено, що
відрахування до інноваційного фонду сплачують підприємства, об’єднання й
організації всіх форм власності незалежно від підпорядкованості у розмірі 1%
обсягу реалізації продукції (робіт, послуг) [53].
Неприбуткові
бюджетні установи, які зараховують свої надходження на єдиний спеціальний
рахунок для здійснення своєї основної діяльності, не мають об’єкта
оподаткування, а тому і не сплачують внески до інноваційного фонду. Зазначені
внески від обсягів реалізації сплачують бюджетні установи і організації, які
відповідно до вимог Закону є платниками податку з прибутку.
Страницы: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16
|