4. СИНТЕТИЧНИЙ ТА АНАЛІТИЧНИЙ ОБЛІК НЕПРЯМИХ ПОДАТКВ
–
акцизного збору (додаток 16,17)
Акцизний збір є одним з непрямих податків, оскільки він включається в
ціни товарів і сплачується в кінцевому підсумку покупцем, а не виробником
товарів. Його відносять до категорії специфічних акцизів, тобто стягнення
податку провадиться за диференційованими по окремих групах товарів ставками.
Акцизний збір був введений в Україні у 1992 році. Його ціль — збільшити
доходи бюджету за рахунок оподаткування високорентабельних товарів не першої
необхідності, які споживаються здебільшого населенням з рівнем доходів вище
середнього.
На відміну від податку на додану вартість акцизним збором оподатковуються
виключно товари і не оподатковуються роботи та послуги. Об'єктом оподаткування
акцизним збором є повна вартість товарів, тоді як ПДВ нараховується тільки на
її частину — додану вартість. Кожна група підакцизних товарів має
визначену ставку, тоді як ПДВ стягується за універсальною ставкою. Акцизний
збір менше впливає на загальний рівень цін в країні, оскільки перелік
підакцизних товарів є досить незначним. З цієї ж причини і його фіскальне
значення набагато нижче, ніж у ПДВ. Однак він має великий вплив на структуру
споживання. Адже нерівномірне і досить значне підвищення цін при стягненні акцизного
збору зменшує обсяг споживання в кількісному виразі. Цю властивість держава
використовує, зокрема, для обмеження споживання алкогольних і тютюнових
виробів. Акцизний збір сплачується лише один раз, тоді як ПДВ — на всіх етапах
руху товарів. З точки зору соціальної справедливості акцизний збій має переваги
над ПДВ, оскільки підакцизні товари споживаються, як правило, заможними
верствами населення, що пом 'якшує регресивність ПДВ, основний тягар якого
розподіляється між широкими верствами населення.
Платниками акцизного збору є всі суб'єкти підприємницьке діяльності, які
виробляють, імпортують або продають підакцизні товари, придбані до 1 січня 1992
року, а також громадяни У країни, іноземні громадяни та особи без громадянства,
які ввозять (пересилають) підакцизні товари на митну територію України.
Перелік підакцизних товарів, як правило, включає в себе предмети не
першої необхідності та високорентабельні товари, споживання яких держава
намагається обмежити. Так, в Україні оподатковуються:
1.алкогольні і тютюнові вироби;
2. транспортні засоби;
3. нафтопродукти;
4. кава;
5. шоколад;
6. ювелірні;
7. шкіряні та хутрові вироби;
8. тощо.
Існують два види ставок по акцизному збору: у фіксованому виразі на
одиницю товарів в кількісному виразі (наприклад, в євро за 1000 кг по бензину);
у відсотках до оборотів з реалізації товарів. Відповідно існують і два різного
порядку визначення суми акцизного збору. При цьому слід звернути увагу, що по
вітчизняних підакцизних товарах порядок визначення акцизного збору дещо
відрізняється від порядку визначення акцизного збору по імпортних товарах.
Для
обчислення акцизного збору по вітчизняних товарах, ставки яких визначено у
відсотках, необхідно визначити оподатковуваний оборот, оскільки ставки
акцизного збору застосовуються до оподатковуваного обороту, який вже включає
суму акцизного збору.
По імпортних товарах, придбаних за іноземну валюту, і ставки по яких
визначено у відсотках, оподатковуваний оборот визначається виходячи з митної
вартості цих товарів з урахуванням фактично сплачених сум мита.
Акцизний збір з товарів, ставки по яких визначені в євро, обчислюється
виходячи з натуральних показників відповідного товару в кількісному виразі. При
цьому по вітчизняних товарах для визначення акцизного збору сума в євро
перераховується у валюту України за курсом Національного банку України на
перший день місяця, в якому здійснюється відвантаження товарів.
Акцизи являють собою непрямі податки на окремі
товари, які включаються до ціни товару й оплачуються покупцями. Ці податки
встановлюються, як правило, на дефіцитну та високорентабельну продукцію і
товари, що є монополією держави, Отже, держава виділяє товари, що можуть бути
віднесені до предметів розкоші або становлять сферу споживання забезпечених
верств населення, і акумулює кошти, які сплачуються цією групою населення при
купівлі подібних товарів. Саме за рахунок цих коштів формуються фонди, які
використовуються на фінансування соціальних програм, видатків для підтримки
малозабезпечених верств населення.
Механізм акцизних зборів дуже схожий з податком на додану вартість. При
цьому вони і введені в Україні фактично разом. Ці податки збільшують ціну
товару, оскільки входять до неї у вигляді певної надбавки на стадії реалізації.
Акцизний збір і податок на додану вартість визначаються розміром споживання і
не залежать від доходу або майна платника. Врешті, вони спрямовані на споживача
товарів (послуг), а особа, яка реалізує товари (роботи, послуги), є фактично
«агентом» держави зі збирання і перерахування податків до бюджету. Ці податки
належать до непрямих, що зумовлено їх впливом на зростання цін на товари, і
тим, що вони сплачуються споживачами не прямо, а у вигляді надбавки до ціни
товару. Отже, діє прихована форма перерозподілу частини доходів кінцевих
споживачів.
Механізм акцизного збору закріплено Декретом Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 р. «Про акцизний збір». Першою статтею цього нормативного
акта закріплено поняття акцизного збору як непрямого податку на окремі товари
(продукцію), визначені законом як підакцизні, що включається до ціни цих
товарів (продукції). Відповідно до Закону України від 22 березня 2001 р. «Про
внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» істотно
змінено формулювання поняття «акцизний збір». У ньому об'єднано три ключові
ознаки. По-перше, акцизний збір є непрямим податком. На даний час це єдиний
податок, який визначено чинним податковим законодавством непрямим. По-друге, це
податок на окремі товари (продукцію), визначені законом як підакцизні. По-третє,
суми акцизного збору підлягають включенню до ціни підакцизних товарів
(продукції).
Умовою сплати акцизного збору та підакцизного вантажу при перевезенні є
надання митниці копії платіжного доручення, яке завізовано митним органом за
місцем державної реєстрації підприємства, на загальну вартість обов'язкових
платежів, що повинні бути сплачені до державного бюджету. Вони перераховуються
на депозитні рахунки митних органів за місцем державної реєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності. Ця сума повинна відповідати сумі визначених
податкових платежів, яку необхідно сплатити за партію товару, ввезену за однією
акцизною вантажною митною декларацією. Ця декларація являє собою документ, який
заповнюється на уніфікованому бланку і містить відомості про вантаж, що буде
ввезено на територію України з метою імпорту. Він використовується митними
органами для посилення контролю за митним оформленням підакцизного товару.
Акцизні декларації подаються до митниці за місцем державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності разом з такими документами:
1)зовнішньоекономічним контрактом;
2)двома копіями платіжного доручення, завіреними суб'єктом
підприємницької діяльності на суму встановлених платежів;
3)примірником заявки розрахунку з оцінкою податкової інспекції про суму
фактично сплаченого акцизного збору підчас купівлі марок акцизного збору.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до Декрету Кабінету
Міністрів України «Про акцизний збір» при ввезенні в Україну податковими
агентами підакцизних товарів вони не сплачують акцизний збір при розмитуванні
цих товарів, а при продажу на території України зобов'язані включити до їх
вартості відповідну суму акцизного збору, одержати її від покупців і
перерахувати до бюджету. Слід зазначити, що відповідно до останньої частини ст.
7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір», податкові агенти
практично не матимуть можливості здійснювати діяльність з тими підакцизними
товарами, що підлягають ліцензуванню або маркіруванню акцизними марками.
Об'єкт оподаткування залежить від характеру й основ класифікації
підакцизних товарів, тобто окреслюється головними підходами до визначення
предмета оподаткування. Предмет оподаткування дуже близький до об'єкта, однак
необхідно зазначити, що об'єкт є підсумковим поняттям, а предмет оподаткування
визначається конкретними особливостями. Стаття 3 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про акцизний збір» від 26 грудня 1992 р. виділяє три основних підходи
до визначення об'єкта оподаткування, і в цьому законодавчому акті зроблено спробу
встановити зв'язок між статтею, що закріплює категорію платників акцизного
збору, та об'єктами оподаткування.
Основою для визначення об'єкта оподаткування і нарахування акцизного
збору є вантажна митна декларація, де обчислена сума акцизного збору вказується
окремим рядком. Акцизний збір нараховують, виходячи з митної вартості,
перерахованої за курсом Національного банку України, який діяв на день надання
вантажної митної декларації. Фактично сплачена сума мита і митних зборів
враховується лише у разі, якщо за імпортні підакцизні товари, ввезені для
виробництва підакцизних товарів та за які до або під час проведення митних
процедур не був сплачений акцизний збір. Обов'язковою умовою при цьому є
використання товарів не для виробництва підакцизних товарів.
У статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» від 26
грудня 1992 р. визначено два типи ставок акцизного збору: у відсотках до
обороту з продажу та в твердих сумах з одиниці реалізованого товару
(продукції). Додаток є необхідним елементом нормативних актів, який регулює
механізм акцизного збору і містить перелік товарів (продукції), що закріплені
як підакцизні. Цей перелік тісно пов'язаний з кількома статтями, що закріплюють
рівень ставок цього збору. Як відомо, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про акцизний збір» визначає ставки акцизного збору, а за окремими товарами їх
конкретизовано в додатку. Як уже зазначалося, особливістю закріплення акцизного
збору є відсутність базової ставки і використання системи конкретних ставок для
окремих товарів. Цей перелік підакцизних товарів і ставок дуже різноманітний.
Рівень ставок становить від 10 до 300 відсотків. Такий розрив відбувся у
зв'язку з появою в якості об'єкта оподаткування митної вартості імпортованих
товарів. Використання ставок такого рівня пояснюється тим, що відбувається
розрахунок щодо імпортованих товарів у відсотках до митної вартості з
урахуванням мита.
Обов'язковим елементом системи нормативних актів, що регулюють справляння
акцизного збору, є кілька додатків. У сучасних умовах це перелік підакцизних
товарів та ставок, що їм відповідають. Здається, що стосовно акцизного збору
такий механізм є дієвим, оскільки перелік підакцизних товарів досить широкий,
його часто змінюють, тому дуже незручно закріпити його в самому акті, який
регулює справляння акцизного збору.
Використання додатка, що закріплює перелік підакцизних товарів і їх
ставок, можна розглядати як певне положення, що кореспондує механізму правового
регулювання ставок і пільг. Застосування ставок від 10 до 300% чітко вказує на
інтереси держави у виробництві або імпортуванні тих або інших товарів, коли
деяким з них за рахунок більш низьких ставок надаються за підсумками пільгові
умови.
Акцизний збір може розраховуватись за ставкою у процентах до обороту з
продажу:
—з товарів, що вироблені на митній території України, —виходячи з їх
вартості, за встановленими виробником максимальними роздрібними цінами на
товари, які він виробляє, без податку на додану вартість та акцизного збору;
—товарів, що імпортуються на митну територію України, —виходячи з їх
вартості, за встановленими імпортером максимальними роздрібними цінами на
товари, які він імпортує, без ПДВ та акцизного збору (але не менше митної
вартості таких товарів з урахуванням сум ввізного мита без ПДВ та акцизного
збору).
Ставки акцизного збору затверджує Верховна Рада України. Єдина для всіх
країн Гармонізована система опису і кодування товарів дає чітке визначення
підакцизного товару (це позбавило можливості зменшувати суми акцизного збору).
Ставки акцизного збору єдині на всій території України та забезпечують
надходження коштів до державного (з товарів, ввезених на територію України) та
місцевих бюджетів (частково з товарів, вироблених на даній території, за місцем
їх виробництва) у співвідношеннях, встановлених Верховною Радою України.
Датою виникнення податкових зобов'язань з продажу підакцизних товарів
(продукції) вважається дата, що припадає на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
— дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок
платника акцизного збору як оплата товарів(продукції), які продаються, а у разі
продажу товарів (продукції) за готівку — дата їх оприбуткування в касі платника
акцизного збору, за відсутності такої — дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника акцизного збору;
— дата відвантаження (передачі) товарів (продукції).Суб'єкти
підприємницької діяльності, які імпортують підакцизні товари (продукцію), в
обов'язковому порядку при перетинанні кордону їх декларують та надають органам
митного контролю декларацію в двох екземплярах, один із яких ці органи
відсилають до податкових інспекцій за місцем перебування суб'єктів
підприємницької діяльності для справляння акцизного збору.
Власник готової продукції, на яку встановлена ставка акцизного збору в
твердих сумах і яка виготовлена на давальницьких умовах, сплачує акцизний збір
виробнику (переробнику) не пізніше дня відвантаження готової продукції її
замовнику або за його дорученням іншій особі. Умовою відвантаження виробником
(переробником) готової продукції, виготовленої з давальницької сировини, його
власнику або за його дорученням іншій особі є документальне підтвердження
банківської установи про перерахунок відповідної суми акцизного збору на
розрахунковий рахунок виробника (переробника).
Терміни сплати акцизного збору:
а) підприємства—виробники алкогольних напоїв сплачують акцизний збір на
3-й робочий день після здійснення обороту з реалізації.
Підприємства вторинного виноградного виноробства сплачують акцизний збір
при придбанні акцизних марок на суму, розраховану із ставок акцизного збору на
готову продукцію, виготовлену з виноградних виноматеріалів або сусла з
використанням спирту етилового;
б) підприємствами — виробниками, які реалізують тютюнові вироби, —
щомісяця до 16-го числа місяця, що настає за звітним, виходячи з фактичного
обсягу реалізації тютюнових виробів за останній місяць;
в) власниками (замовниками) алкогольних напоїв, що містять спирт питний
або етиловий, пиво і тютюнові вироби, які виготовлені на території України з
використанням давальницької сировини, — не пізніше дня одержання готової
продукції;
г) підприємствами (крім підприємств-виробників), що реалізують алкогольні
напої (включаючи спирт питний або етиловий, пиво, тютюнові вироби) і власників
давальницької сировини, у яких середньомісячні суми акцизного збору за минулий
рік становили понад 25 тисяч гривень, — щодекадно 15—25 числа поточного місяця,
5 числа місяця, що настає за звітним, виходячи з фактичного оподатковуваного
обороту за відповідну декаду;
ґ) підприємствами (крім підприємств-виробників), що реалізують алкогольні
напої (включаючи спирт питний або спирт етиловий, пиво, тютюнові вироби), і
власниками (замовниками) таких, виготовлених у межах України з використанням
давальницької сировини, у яких середньомісячні суми акцизного збору за минулий
рік складали до 25 тисяч гривень включно, а також особами, що займаються
підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і мають постійне місце
проживання на території України, — щомісяця не пізніше 15 числа місяця, що
настає за звітним від фактичного оподатковуваного обороту за минулий місяць.
Страницы: 1, 2, 3, 4, 5, 6
|