По-друге, місцеві фінанси
виконують фіскальну функцію. Це дозволяє забезпечувати фінансовими ресурсами
розв'язання завдань, покладених на місцеві органи влади.
Місцеві органи влади мають право
в межах чинного законодавства встановлювати місцеві податки та збори, надавати
пільги із сплати податків, що надходять до місцевих бюджетів.
Створюючи пільговий режим
оподаткування, місцева влада залучає додаткові кошти, сприяє новому
будівництву, створенню спеціальних економічних зон. Досвід інших країн показує,
що чим менше розвинута та чи інша територія, тим більші податкові пільги
надають її органи влади з метою подолання відставання.
По-третє, місцеві фінанси є
інструментом забезпечення економічного зростання країни. Вплив фінансів
місцевих органів влади на економічне зростання здійснюється через капітальні
витрати, діяльність на ринках позичкового капіталу, нерухомості, землі.
Важливим чинником економічного
зростання є діяльність місцевих органів влади на ринку позичкового капіталу. Позики,
що розміщуються місцевими органами влади, а також банківські кредити, отримані
ними, використовуються лише на інвестиційні програми та придбання обладнання.
На економічну ситуацію значно
впливає діяльність місцевих органів влади на ринку землі й нерухомості. Здійснюючи
різні операції із землею та нерухомістю (здаючи в оренду, відчужуючи та
резервуючи) місцеві органи влади впливають на рівень ділової активності
підприємницьких структур, які використовують землю й нерухомість.
Надзвичайно важлива роль
фінансів місцевих органів влади у сфері надання громадських послуг. В Україні
місцеві органи влади фінансують основну частину державних соціальних видатків. Державні
видатки на житлово-комунальне господарство майже повністю фінансуються з
місцевих бюджетів.
Ще одна соціальна сфера, де
значний вплив мають фінанси місцевих органів влади, - це зайнятість населення. Місцеві
органи влади - один з найбільших роботодавців на ринку праці. У 2004 р. на
підприємствах кому-нальної власності працювало близько 17%
усіх зайнятих у народному госпо-дарстві України. Таким
чином, фінанси місцевих органів влади в економічній системі держави є важливим
інструментом регулювання економічного зростання, забезпечення громадських
послуг і виконання фіскальних функцій.
Бюджетна система України
складається з державного бюджету та місцевих бюджетів [1]. Бюджетами місцевого
самоврядування визнаються бюджети територіальних громад сіл, селищ, міст та їх
об'єднань.
Місцевими бюджетами визнаються
бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети, бюджети районів у
містах та бюджети місцевого самоврядування.
Місцевим бюджетам,
як основній фінансовій базі органів місцевого самоврядування, належить особливе
місце в бюджетній системі нашої держави. Важлива роль відводиться місцевим
бюджетам і у соціально - економічному розвитку території, адже з місцевих
бюджетів здійснюється фінансування закладів освіти, культури, охорони здоров’я
населення, засобів масової інформації; також фінансуються різноманітні
молодіжні програми, видатки по упорядкуванню населених пунктів. Саме з
місцевих бюджетів здійснюються видатки на соціальний захист та соціальне населення.
Місцеві бюджети - це фонди
фінансових ресурсів, призначені для реалізації завдань і функцій, що
покладаються на органи самоврядування. Як складова бюджетної системи держави і
основа фінансової бази діяльності органів самоврядування місцеві бюджети забезпечують
необхідними грошовими засобами фінансування заходів економічного і соціального
розвитку, що здійснюються органами і управліннями на відповідній території.
При дослідженні проблеми
місцевих бюджетів, їх необхідно розглядати у двох аспектах. По-перше, як
організаційну форму мобілізації частини фінансових ресурсів у розпорядження
місцевих органах самоврядування. По-друге, як систему фінансових відносин, що
складаються між місцевими та державними бюджетами, а також у середині місцевих
бюджетів.
Місцеві бюджети є фінансовою
базою органів місцевого самоврядування та вирішальним фактором регіонального
розвитку. Наявність місцевих бюджетів закріплює економічну самостійність
місцевих органів самоврядування, що передбачено Конституцією та Законом України
“Про місцеве самоврядування в Україні" від 27.05.97р. [2],
активізує господарську діяльність, дозволяє їм розвивати інфраструктуру на
підвідомчій території, розширювати економічний потенціал регіону, виявляти і
використовувати резерви фінансових ресурсів.
Економічна сутність місцевих
бюджетів проявляється в їх призначенні, а саме [44]:
формування грошових фондів, які
є фінансовим забезпеченням діяльності місцевих органів влади;
розподіл і використання цих
фондів між галузями народного господарства;
контроль за фінансово -
господарською діяльністю підприємств та органі-зацій, підвідомчих цим органам
влади.
Як економічна категорія, місцеві
бюджети відображають обумовлену адміністративним поділом і бюджетним устроєм
держави сфери економічних відносин суспільства, пов’язаних із формуванням,
розподілом і використанням централізо-ваних грошових коштів, що знаходяться у
розпорядженні місцевих органів влади і призначених для соціально - економічного
розвитку конкретних регіонів країни.
22 червня 2001 р. був
прийнятий Бюджетний Кодекс України [1], який визначив засади бюджетної системи
України, її структуру, принципи, правові засади функціонування, основи
бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення
бюджетного законодавства. До основних новацій Бюджетного кодексу слід віднести
таке:
по-новому
представлено склад бюджетної системи України з виділенням державного і місцевих
бюджетів, запроваджено нову дефініцію - бюджети міс-цевого самоврядування;
визначено принцип вітчизняної
бюджетної системи;
запроваджено єдину бюджетну
термінологію;
здійснено чіткий розподіл
доходів і видатків між бюджетами всіх рівнів та видів;
застосовано принципово новий
підхід до класифікації доходів і видатків місцевих бюджетів;
визначено внутрішню будову
місцевих бюджетів;
встановлено джерела формування
та напрями використання бюджету розвитку;
зміцнена фінансова база органів
місцевого самоврядування за рахунок розширення переліку власних доходів;
встановлено заінтересованість
органів місцевого самоврядування у додатковому одержанні доходів як державного,
так і місцевих бюджетів;
визначено основні підходи до
здійснення місцевих запозичень;
запроваджено прозору процедуру
міжбюджетних відносин;
встановлено формульний порядок
розрахунку обсягів міжбюджетних трансфертів (дотацій вирівнювання місцевим
бюджетам з держбюджету);
заборонено здійснення
міжбюджетних позичок і створення органами місцевого самоврядування
позабюджетних фондів;
визначено відповідність усіх
учасників бюджетного процесу, а також контрольні повноваження владних органів.
У зв’язку з тим, що в Бюджетному
кодексі України обумовлено засади ор-ганізації
міжбюджетних відносин і, зокрема, порядку розрахунку дотацій вирів-нювання лише для бюджетів міст Києва та Севастополя, міст
обласного значен-ня і районних бюджетів, то 1 липня 2004 р.
був прийнятий Закон України “Про міжбюджетні відносини між районним бюджетом та
бюджетами територіаль-них громад сіл, селищ, міст та їх
об’єднань” [11]. У Законі визначено основні вимоги до формули розподілу обсягу
міжбюджетних трансфертів між районним бюджетом та бюджетами сіл, селищ, міст
районного значення та їх об’єднань і параметрів, які враховуються у формулі.
У щорічних законах України про
державний бюджет України конкретизу-ється механізм
реалізації окремих концептуальних положень Бюджетного ко-дексу
України. Так, в цих законах визначається вичерпний перелік доходів за-гального і спеціального фондів місцевих бюджетів, особливості
здійснення взаємовідносин між державним бюджетом України та місцевими
бюджетами, встановлюються обсяги та порядок перерахування міжбюджетних
трансфертів місцевим бюджетам, а також обумовлюються додаткові положення, які
регла-ментують бюджетний процес.
Згідно статтей 63, 64 Бюджетного
Кодексу України [1] до доходів, що закріплюються за бюджетами місцевого
самоврядування та враховуються при визначенні обсягів міжбюджетних трансфертів,
належать такі податки і збори (обов'язкові платежі):
1) податок з доходів фізичних осіб
у частині, визначеній статтею 65 []:
До доходів
бюджетів міст Києва і Севастополя зараховується 100 відсотків загального обсягу
податку з доходів фізичних осіб, що сплачується (перераховується) згідно з
Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" на території
цих міст.
До доходів
бюджетів міст республіканського (в Автономній Республіці Крим) та обласного
значення зараховується 75 відсотків від загального обсягу податку з доходів
фізичних осіб, що сплачується (перераховується) згідно з Законом України "Про
податок з доходів фізичних осіб" на території цих міст.
До доходів
бюджетів міст районного значення, сіл, селищ чи їх об'єднань зараховується 25
відсотків від загального обсягу податку з доходів фізичних осіб, що сплачується
(перераховується) згідно з Законом України "Про податок з доходів фізичних
осіб" на цій території.
2) державне мито в частині, що
належить відповідним бюджетам;
3) плата за ліцензії на
провадження певних видів господарської діяльності та сертифікати, що видаються
виконавчими органами відповідних рад;
Кошик № 1
Рис.1.1 Схема розподілу доходів,
що враховуються при визначені обсягів міжбюджетних
трансфертів [1]
4) плата за державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, що справляється виконавчими органами
відповідних рад;
5) плата за торговий патент на
здійснення деяких видів підприємницької діяльності (за винятком плати за
придбання торгових патентів пунктами продажу нафтопродуктів (автозаправними
станціями, заправними пунктами), що справляється виконавчими органами
відповідних рад;
6) надходження адміністративних
штрафів, що накладаються виконавчими органами відповідних рад або утвореними
ними в установленому порядку адміністративними комісіями;
61) 50 відсотків
надходження адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, що накладаються уповноваженими органами (посадовими особами);
7) єдиний податок для суб'єктів
малого підприємництва у частині, що належить відповідним бюджетам.
2. Податки і збори (обов'язкові
платежі), зазначені у цій статті, складають кошик доходів, що закріплюються за
бюджетами місцевого самоврядування та враховуються при визначенні обсягів
міжбюджетних трансфертів.
3. При цьому податок з доходів
фізичних осіб, який сплачується юридич-ною особою (працедавцем), зараховується
до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням та місцезнаходженням
її підрозділів, уповноважених підрозділів в обсягах податку, нарахованого
працівникам цих підрозділів.
Згідно статті 66 Бюджетного
Кодексу України [1] затверджений наступний склад доходів бюджету АР Крим,
обласних та районних бюджетів, які враховуються при визначенні обсягів
міжбюджетних трансфертів:
1. Для
забезпечення реалізації спільних соціально-економічних і культур-них програм
територіальних громад доходи бюджету АР Крим та обласних
бюджетів, які враховуються при визначенні обсягів міжбюджетних трансфер-тів,
формуються за рахунок:
1) 25 відсотків
податку з доходів фізичних осіб, що сплачується (перера-ховується) згідно з
Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" на відповідній
території;
2) 25 відсотків
плати за землю, що сплачується (перераховується) згідно з Законом України
"Про податок з доходів фізичних осіб" на території АР Крим та
відповідної області;
3) плати за ліцензії на
провадження певних видів господарської діяль-ності.
2. Для забезпечення реалізації
спільних соціально-економічних і культур-них програм
територіальних громад доходи районних бюджетів, які врахову-ються
при визначенні обсягів міжбюджетних трансфертів, формуються за рахунок:
1) 50 відсотків податку з
доходів фізичних осіб, що сплачується (перераховується) згідно з Законом
України "Про податок з доходів фізичних осіб" на території сіл,
селищ, міст районного значення та їх об'єднань;
2) 15 відсотків плати за землю,
що сплачується на території сіл, селищ, міст районного значення та їх об'єднань;
3) плати за ліцензії на провадження
певних видів господарської діяльнос-ті та сертифікати, що
видаються районними державними адміністраціями;
4) плати за державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, що сплачуються (перераховуються) згідно з
Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" районними
державними адміністраціями;
5) надходження адміністративних
штрафів.
Згідно статті 69 Бюджетного
Кодексу України [1] - до доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при
визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать:
1) місцеві податки і збори, що
зараховуються до бюджетів місцевого СА-моврядування;
2) 100 відсотків плати за землю
- для бюджетів міст Києва та Севастопо-ля; 75 відсотків
плати за землю - для бюджетів міст республіканського Авто-номної
Республіки Крим та міст обласного значення; 60 відсотків плати за зем-лю - для бюджетів сіл, селищ, міст районного значення та їх
об'єднань;
Кошик № 2
Рис.1.2 Схема
розподілу доходів, що не враховуються при визначені обсягів міжбюджетних
трансфертів [1].
3) податок з власників
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у частині, що
зараховується до відповідного бюджету.
4) надходження сум відсотків за
користування тимчасово вільними бюджетними коштами;
5) податок на промисел, що
зараховується до бюджетів місцевого самоврядування;
6) надходження дивідендів,
нарахованих на акції (частки, паї) господарських товариств, що є у власності
відповідної територіальної громади;
7) плата за забруднення
навколишнього природного середовища у частині, що зараховується до відповідного
бюджету;
8) кошти від відчуження майна,
яке знаходиться у комунальній власності, в тому числі від продажу земельних
ділянок несільськогосподарського призначення, що перебуває у комунальній
власності;
9) фіксований сільськогосподарський
податок у частині, що зараховуєть-ся до бюджетів місцевого
самоврядування;
10) плата за оренду майнових
комплексів, що знаходяться у комунальній власності;
11) надходження від місцевих
грошово-речових лотерей;
12) плата за гарантії, надані з дотриманням
умов, визначених статтею 17 цього Кодексу;
13) гранти та дарунки у
вартісному обрахунку;
14) власні надходження бюджетних
установ, що утримуються за рахунок коштів відповідного бюджету;
15) податок на прибуток
підприємств комунальної власності;
16) платежі за спеціальне
використання природних ресурсів місцевого значення;
17) інші надходження,
передбачені законом.
В таблиці Додатку А
наведена класифікація доходів місцевих бюджетів згідно бюджетній класифікації
України [12].
Згідно Закону України “Про
державний бюджет України 2009 року” [3] - уточнено,
що до доходів загального та спеціального фондів місцевих бюджетів у 2009 році належать кошти
згідно наступних статей:
Страницы: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8
|