Виды конкуренции
Зміст
Вступ...................................................................................... 2
1.Суть і
функції економічної конкуренції......................... 4
2. Форми
економічної конкуренції...................................... 8
2.1. Загальне
поняття про види економічної конкуренції....... 8
2.2. Досконала
та недосконала конкуренція.......................... 10
2.2.1.
Досконала конкуренція................................................ 10
2.2.2.
Недосконала конкуренція............................................ 12
2.3.Цінова та
нецінова конкуренція...................................... 16
2.3.1.Цінова
конкуренція...................................................... 16
2.3.2.Нецінова
конкуренція................................................... 16
2.4.Сумлінна та
несумлінна конкуренція.............................. 19
2.4.1.Сумлінна
конкуренція................................................... 19
2.4.2.Несумлінна
конкуренція................................................ 19
Висновки............................................................................... 30
Список
літератури............................................................. 32
Сучасна ринкова економіка
являє собою складний організм, що складається з різноманітних виробничих,
комерційних, фінансових та інформаційних структур, які взаємодіють на тлі
розгалуженої системи правових норм, і об’єднуються єдиним поняттям - ринок.
За визначенням ринок -
це організована структура, де "зустрічаються" виробники і споживачі,
продавці і покупці, де в результаті взаємодії попиту споживачів (попитом
називаеться кількість товару, яку споживачі можуть купити за певною ціною) і
пропозиції виробників (пропозиція - це кількість товару, яку виробники продають
за певною ціною) встановлюються і ціни товарів, і обсяги продаж. При розгляді
структурної організації ринку визначальне значення має кількість виробників
(продавців) і кількість споживачів (покупців), що беруть участь у процесі
обміну загального еквіваленту вартості (грошей) на якийсь товар. Ця кількість
виробників і споживачів, характер і структура відносин між ними визначають
взаємодію попиту і пропозиції.[4,5]
Центральним поняттям, що
виражає сутність ринкових відносин є поняття конкуренції (competition).
Конкуренція - це найважливіша ланка всієї системи ринкового господарства.
Стимулом, що спонукає людину до конкурентної боротьби, є прагнення перевершити
інших. Предметом конкурентного суперництва на ринках є частки ринку,
контрольовані тими чи іншими товаровиробникамиі. Конкурентна боротьба - це
динамічний процесс. Он сприяє ліпшому забезпеченню ринку товарами.
В якості засобів в
конкурентній боротьбі для поліпшення своїх позицій на ринку компанії
використовують, зокрема, якість виробів, ціну, сервісне обслуговування,
асортимент, умови поставок і платежів, рекламу.
Створення конкурентного
середовища й подолання монополізму є одним з найважливіших напрямів економічної
реформи в Україні. Ще в Законі про економічну самостійність України (серпень 1990
р.) та в постанові Верховної Ради “Про проекти концепції та програми переходу
Української РСР до ринкової економіки” (листопад 1990 р.) “передбачалося
провести роздержавлення і приватизацію, створивши справжнє підприємницьке
середовище і ринкову конкуренцію”[9,363]. Проте здійснена в
Україні приватизація ще не призвела до створення сприятливого для економічного
зростання конкурентного середовища. Схоже на те, що “обмеження діяльності підприємств-монополістів для цього
недостатньо, позаяк в наш час більше половини великих підприємств є
монополістами у своїх галузях, і тому тільки приватизація, розкрупнення там, де
це можливо, й зацікавленість у розвитку альтернативних недержавних виробництв
може забезпечити нормальну конкуренцію на українському ринку» [3,8-9].
Конкуренція між виробниками
являє собою тип взаємовідносин між виробниками з приводу встановлення цін і
обсягів пропозиції товарів на ринку. Аналогично можна визначити конкуренцію між
споживачами як їхні взаємовідносини з приводу формування цін і обсягу попиту
на ринку.[2,43].
Слово “сoncurrentia” в перекладі з
латинської мови означає “змагання, суперництво”. ” Як економічна категорія конкуренція
– це боротьба між товаровиробниками за найвигідніші умови виробництва і збуту
товарів і послуг, за привласнення найбільших прибутків” [5,182]. Конкуренція виконує роль
регулятора темпів і обсягів виробництва, спонукаючи виробника запроваджувати
науково-технічні досягнення, підвищувати продуктивність праці, вдосконалювати
технологію, організацію праці тощо.
Конкуренція є визначальним
фактором впорядкування цін, стимулом інноваційних процесів (запровадження в
виробництво нових винаходів та технологій). Вона сприяє витісненню з
виробництва неефективних підприємств, раціональному використанню ресурсів,
забопігає диктату виробників-монополістів по відношенню до споживача.
Конкуренція
виконує в ринковій економіці наступні функції:
ü функція регулювання;
ü функція мотивації;
ü функція розподілу;
ü функція контролю.
Функція регулювання. Для того, щоби утриматися в боротьбі, підприємець має
пропонувати вироби, яким віддає перевагу споживач. Отже і фактори виробництва
під впливом ціны спрямовуються в ті галузі, де в них відчувається найбільша
потреба.
Функція мотивації. Для підприємця конкуренція означає шанс та ризик
одночасно:
ü підприємства, які пропонують ліпшу за якістю продукцію
або виробляють її з меншими виробничими витратами, отримують винагороду в
вигляді прибутку (позитивні санкції). Це стимулює технічний прогрес;
ü підприємства, які не реагують на побажання клієнтів або
порушення правил конкуренції своїми суперниками на ринку, отримують покарання в
вигляді збитків або витісняються з ринку (негативні санкції).
Функція розподілу. Конкуренція не тільки включає стимули до вищої
продуктивності, але і дозволяє розподіляти доход серед підприємств і домашніх
господарств у відповідності з їхнім ефективним внеском. Це відповідає панівному
в конкурентній боротьбі принципу вознаграждения за результатами.
Функція контролю. Конкуренція обмежує й контролює економічну
потужність кожного підприємства. Наприклад, якщо монополіст може призначати
єдино можливу ціну, то конкуренція надає покупцеві можливість вибору серед
декільох продавців. Чим досконаліше конкуренція, тим справедливіше ціна.
Политика держави в області
конкуренції спрямована на те, щоби конкуренція могла виконувати свої функції.
Керівний принцип "оптимальної інтенсивності конкуренції" в якості
цілей політики в області конкуренції передбачає, що:
ü технічний прогрес швидко поширюється щодо виробництва
(інновація під тиском конкуренції);
ü підприємства гнучко адаптуються до зміни умов,
наприклад, до потреб споживачів (адаптація під тиском конкуренції).
Масштаб інтенсивності
конкуренції визначається тим, наскільки швидко переваги в прибутку втрачаються
в результаті успішного відтворення інновацій конкурентами. В першу чергу це
залежить від того, наскільки швидко конкуренти реагують на ривок вперед
підприємства-піонера і наскільки динамічним є попит.
У відповідності з керівним
принципом оптимальної інтенсивної конкуренції сприятливі умови для нормального
функціонування суперництва з`являються тоді, коли в економіці існує "широка"
олігополія з "помірною" індивідуалізацією продукції.
"Вузька" олігополія із сильною індивидуалізацією продукції, навпаки,
зменшує інтенсивність конкуренції.
В кожній ринковій економіці
існує небезпека того, що учасники конкурентної боротьби спробують ухилитися від
обов`язкових
норм і ризику, пов`язаних з вільною конкуренцією, вдаючись, наприклад, до змови про ціни чи до
імітації товарних знаків. Тому держава повинна видавати нормативні документи,
які регламентирують правила конкурентної боротьбиЗа Смітом сутність
конкурентноїо поведінки виробників становило "чесне"- без змови –
суперництво виробників завдяки, як правило, ціновому тиску на конкуренті. Не
суперництво у встановленні ціни, а відсутність можливості впливати на ціну є
найважливішим моментом у сучасній трактовці поняття конкуренції.
Залежно від співвідношення між
кількістю виробників і кількістю споживачів розрізняють наступні форми
економічної конкуренції:
1. Велика кількість самостійних виробників деякого
однородного товару і маса відокремлених споживачів даного товару. Структура зв`язків між ними є такою, що кожен
споживач може купити товар у будь-якого виробника, виходячи з власної оцінки
корисності товару, його ціни, його ціни і власних можливостей придбання даного
товару. Кожен виробник може продати товар будь-якому споживачеві, виходячи
тільки з власної вигоди. Жоден зі споживачів не придбаває якусь істотну частку
сукупного попиту. Дана структура ринку називается поліполією і породжуєт так
звану досконалу конкуренцію.
2.
Величезна чисельність відокремлених споживачів і мала чисельність
виробників, кожен з яких може задовольнити значну частку сукупного попиту. Така
структура называеться олігополією, і породжує так звану недосконалу
конкуренцію. Граничним випадком даної структури, коли масі споживачів протистоить
єдиний виробник, здатний задовольнити загальний попит всіх споживачів, є
монополія. В разі, коли на ринку є відносно велика чисельність виробників, що
пропонують гетерогенну (різнорідну) продукцію, то говорять про
монополистичну конкуренцію.
3. Єдиний споживач товару і багато самостійних виробників.
При цьому єдиний споживач придбаває весь обсяг пропозиції товару, який
постачається всіма виробниками. Дана структура породжує особливий тип
недоконалої конкуренції, який називають монопсонією (монополія попиту).
4. Структура взаємозв’язків, де єдиному споживачеві протистоїть єдиний виробник
(двостороння монополія), взагалі не є конкурентною, але також не є і ринковою.
За умов досконалої конкуренції
(perfect competition) ринкова ситуація характеризується поліполією, тобто великою кількістю
продавців і покупців того самого товару. Зміни в ціні якогось продавця
викликають відповідну реакцію тільки серед покупців, але не серед інших продавців.
Страницы: 1, 2, 3
|