1.2 Концепція загальнодержавної
програми адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу
(2002 р.)
Адаптація
законодавства України до законодавства Європейського Союзу - це поетапне
прийняття та впровадження нормативно-правових актів України, розроблених з
урахуванням законодавства Європейського Союзу [7].
Важливим
фактором проведення правової реформи та інтеграції України до Європейського
Союзу є формування та виконання Загальнодержавної програми адаптації
законодавства України до законодавства Європейського Союзу (далі -
Загальнодержавна програма), а також створення ефективного механізму її
реалізації.
Метою Загальнодержавної програми є створення передумов до підготовки
законодавчого поля для входження України в Європейський Союз.
Головними
завданнями Загальнодержавної програми
є[8]:
забезпечення
відповідності законодавства України зобов'язанням, що випливають з Угоди про
партнерство і співробітництво між Україною і Європейськими Співтовариствами та
їх державами-членами від 14 червня 1994 р., інших міжнародних договорів, що
стосуються співробітництва України з Європейським Союзом;
розвиток
законодавства України у напрямі його наближення до законодавства Європейського
Союзу та забезпечення високого рівня підготовки в Україні проектів законів та
інших нормативно-правових актів;
створення
правової бази для інтеграції України до Європейського Союзу;
створення
на законодавчому рівні загальнодержавного механізму адаптації законодавства,
який визначав би цілі та сфери, етапи адаптації законодавства, складовими
елементами якого повинно бути фінансове, інформаційне, наукове та кадрове
забезпечення;
забезпечення
системності та узгодженості у роботі органів державної влади під час здійснення
заходів з адаптації законодавства;
вдосконалення
порядку планування нормотворчої роботи на основі довгострокової програми
розвитку законодавства України з метою його наближення до законодавства
Європейського Союзу;
вироблення
єдиних, обов'язкових для всіх суб'єктів права законодавчої ініціативи правил
підготовки проектів нормативно-правових актів у процесі адаптації
законодавства;
вдосконалення
інформаційного забезпечення роботи з адаптації законодавства;
вдосконалення
кадрового забезпечення в органах державної влади, підготовка спеціалістів, які
відповідали б особливим кваліфікаційним вимогам, що ставляться до учасників
процесу адаптації законодавства;
підвищення
рівня володіння офіційними мовами держав - членів Європейського Союзу державних
службовців;
вдосконалення
порядку підготовки щорічних пропозицій щодо обсягів фінансування заходів з
адаптації законодавства в рамках Державного бюджету України.
Формування
та реалізація Загальнодержавної програми повинні здійснюватися з додержанням
таких основних принципів[9]:
узгодженості
пріоритетів адаптації законодавства з основними напрямами правової реформи в
державі, Стратегією та Програмою інтеграції України до Європейського Союзу,
Програмою діяльності Кабінету Міністрів України, іншими загальнодержавними і
національними програмами;
поступовості
і планомірності наближення законодавства України до законодавства Європейського
Союзу;
інтегральної
єдності процесу адаптації законодавства України до законодавства Європейського
Союзу із загальним нормотворчим процесом в Україні;
тісної
взаємодії Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України у процесі
адаптації законодавства, координації розроблення та реалізації планів Верховної
Ради України та Кабінету Міністрів України щодо цілей, етапів, ресурсів та
об'єктів робіт у зазначеній сфері;
системності
формування та виконання Загальнодержавної програми;
поєднання
бюджетного і позабюджетного фінансування;
максимально
ефективного використання міжнародної технічної допомоги.
Процес
адаптації має охоплювати всі сфери законодавства України, але пріоритети не
повинні бути постійними, а мають визначатися на певний етап і коригуватися
залежно від ситуації.
У
Загальнодержавній програмі пріоритети мають надаватися законодавчим актам
України, наближення яких до відповідних законодавчих актів Європейського Союзу
сприятиме, зокрема, правовому забезпеченню заходів щодо формування ринкових
відносин, конкурентного середовища та сприятливого інвестиційного клімату,
створення сучасної ринкової інфраструктури, банківської, податкової та митної
систем.
1.3 Загальнодержавна програма адаптації
законодавства України до законодавства Європейського Союзу (2004 р.)
Загальнодержавна
програма адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу
(далі - Програма) визначає механізм досягнення Україною відповідності третьому
Копенгагенському та Мадридському критеріям набуття членства в Європейському
Союзі. Цей механізм включає адаптацію законодавства, утворення відповідних
інституцій та інші додаткові заходи, необхідні для ефективного правотворення та
правозастосування [10].
Метою
адаптації законодавства України до
законодавства Європейського Союзу є досягнення відповідності правової системи
України acquis communautaire з урахуванням критеріїв, що висуваються
Європейським Союзом (ЄС) до держав, які мають намір вступити до нього.
Адаптація
законодавства України до законодавства ЄС є пріоритетною складовою процесу
інтеграції України до Європейського Союзу, що в свою чергу є пріоритетним
напрямом української зовнішньої політики.
Невід'ємною
частиною цієї Програми є Перелік актів законодавства України та acquis
Європейського Союзу в пріоритетних сферах адаптації.
Acquis
communautaire (acquis) – це правова
система Європейського Союзу, яка включає акти законодавства Європейського Союзу
(але не обмежується ними), прийняті в рамках Європейського співтовариства,
Спільної зовнішньої політики та політики безпеки і Співпраці у сфері юстиції та
внутрішніх справ.
Адаптація
законодавства – це процес приведення законів України та інших
нормативно-правових актів у відповідність з acquis communautaire.
Джерела acquis
communautaire:
первинне
законодавство:
Договір про
заснування Європейського економічного співтовариства 1957 р. (з 1993 р. -
Договір про заснування Європейського співтовариства), Договір про заснування
Європейського співтовариства з атомної енергії 1957 р. (далі - установчі
договори) з наступними змінами, внесеними Маастрихтським договором (Договір про
утворення Європейського Союзу 1992 р.), Амстердамським договором 1997 р. та
Ніццьким договором 2001 р., а також актами про приєднання;
Договір про
Європейський Союз 1992 р., із змінами, внесеними Амстердамським договором 1997
р. та Ніццьким договором 2001 р., а також договорами про приєднання;
Договір про
злиття 1965 р.;
акти про
приєднання нових держав-членів;
вторинне
законодавство:
директива;
регламент;
рішення;
рекомендація
або висновок;
джерело
права у формі міжнародної угоди;
загальний
принцип права Європейського співтовариства;
рішення
Європейського суду;
спільна
стратегія у сфері спільної зовнішньої політики та політики безпеки, як це
визначено ст. 13 Договору про Європейський Союз;
спільні дії
в рамках спільної зовнішньої політики та політики безпеки;
спільна
позиція у сфері спільної зовнішньої політики та політики безпеки;
рамкове
рішення щодо гармонізації законодавства в контексті положень Договору про
Європейський Союз про співробітництво правоохоронних та судових органів у
кримінальних справах (ст. 34 Договору про Європейський Союз);
спільна
позиція в контексті положень Договору про Європейський Союз про співробітництво
правоохоронних та судових органів у кримінальних справах (ст. 34 Договору про
Європейський Союз);
рішення в
контексті положень Договору про Європейський Союз про співробітництво
правоохоронних та судових органів у кримінальних справах (ст. 34 Договору про
Європейський Союз);
загальне
положення або принцип у сфері спільної зовнішньої політики та політики безпеки.
Державна політика
України щодо адаптації законодавства формується як складова частина правової
реформи в Україні та спрямовується на забезпечення єдиних підходів до
нормопроектування, обов'язкового врахування вимог законодавства Європейського
Союзу під час нормопроектування, підготовки кваліфікованих спеціалістів,
створення належних умов для інституціонального, науково-освітнього,
нормопроектного, технічного, фінансового забезпечення процесу адаптації
законодавства України.
В Україні
створено основні політико-правові та організаційні засади адаптації
законодавства. Зокрема, Угодою про партнерство і співробітництво між Україною і
Європейськими співтовариствами та їх державами-членами від 14 червня 1994 р.
(далі - УПС) визначено пріоритетні сфери адаптації законодавства.
Адаптація
законодавства України є планомірним процесом, що включає декілька послідовних
етапів, на кожному з яких повинен досягатися певний ступінь відповідності
законодавства України до acquis Європейського Союзу.
З
урахуванням етапів адаптації законодавства визначаються етапи виконання
Програми[11].
а) Перший
етап виконання Програми розрахований на 2004 - 2007 роки.
На першому
етапі виконання Програми пріоритетними сферами, в яких здійснюється адаптація
законодавства України, є сфери, визначені ст. 51 УПС, а саме:
митне
право;
законодавство
про компанії;
банківське
право;
бухгалтерський
облік компаній;
податки,
включаючи непрямі;
інтелектуальна
власність;
охорона
праці;
фінансові
послуги;
правила
конкуренції;
державні
закупівлі;
охорона
здоров'я та життя людей, тварин і рослин;
довкілля;
захист прав
споживачів;
технічні
правила і стандарти;
енергетика,
включаючи ядерну;
транспорт.
На першому
етапі виконання Програми необхідно:
забезпечити
розробку глосарію термінів acquis communautaire для адекватності їхнього
розуміння та уніфікованого застосування у процесі адаптації, а також розробити
і запровадити єдині вимоги до перекладів актів acquis communautaire на
українську мову, створити централізовану систему перекладів;
провести
порівняльно-правове дослідження відповідності законодавства України acquis
Європейського Союзу у пріоритетних сферах;
здійснити
переклад на українську мову актів acquis communautaire у цих сферах;
на підставі
вивчення та узагальнення відповідного досвіду держав Центральної та Східної
Європи створити ефективний загальнодержавний механізм адаптації законодавства,
в тому числі щодо перевірки проектів законів України та інших
нормативно-правових актів на предмет їх відповідності acquis Європейського
Союзу;
створити
загальнодержавну інформаційну мережу з питань європейського права, забезпечити
вільний доступ до неї учасників адаптації законодавства;
створити
систему навчання та підвищення кваліфікації державних службовців з питань
європейського права, включаючи розроблення та затвердження відповідних
навчальних програм;
вжити
заходів щодо опрацювання та затвердження спільного з ЄС механізму підготовки
планів-графіків адаптації та моніторингу їх виконання.
У
пріоритетних сферах адаптація законодавства України здійснюється у такій
послідовності:
визначення
актів acquis communautaire, які регулюють правовідносини у відповідній сфері;
переклад
визначених актів на українську мову;
здійснення
комплексного порівняльного аналізу регулювання правовідносин у відповідній
сфері в Україні та в Європейському Союзі;
розроблення
рекомендацій щодо приведення законодавства України у відповідність з acquis
communautaire;
проведення
економічного, соціального та політичного аналізу наслідків реалізації
рекомендацій;
визначення
переліку законопроектних робіт;
підготовка
проектів законів України та інших нормативно-правових актів, включених до
переліку законопроектних робіт, та їх прийняття;
моніторинг
імплементації актів законодавства України.
Елементом
адаптації законодавства має стати перевірка проектів законів України та інших
нормативно-правових актів на їх відповідність acquis communautaire з метою
недопущення прийняття актів, які суперечать acquis Європейського Союзу.
Конкретні
заходи з адаптації законодавства (в тому числі інституціональні перетворення),
прогнозовані строки їх виконання, обсяги видатків (у тому числі видатків на
підготовку нормативно-правових актів, навчання, інституціональні зміни,
проведення порівняльно-правових досліджень, переклад актів acquis communautaire
на українську мову, підготовку глосарію термінів acquis communautaire тощо)
визначаються щорічним планом заходів з виконання Програми, який готується
Координаційною радою з адаптації законодавства України до законодавства
Європейського Союзу (далі - Координаційна рада), погоджується з Комітетом
Верховної Ради України з питань Європейської інтеграції та затверджується
Кабінетом Міністрів України.
Наказами ДПА України затверджено Детальний план дій за
реструктуризованим проектом „Програма модернізації державної поддаткової служби
України” .
Відповідно
до п. 76 розділу “Політика у сфері підприємництва “ заходів щодо виконання у
2006 році Плану дій Україна – ЄС передбачено захід щодо розроблення проекту
Закону України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб’єктів малого підприємництва”.
Станом на
сьогодні ДПА України підготувала пропозиції стосовно напрямків удосконалення
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності для суб’єктів малого
підприємництва і направила Міністерству фінансів України (лист від 21.08.06 р.
№9338/5/17-0116) для врахування при розробці спеціального Закону України про
спрощену систему оподаткування.
На
виконання розпорядження Кабінету Міністрів від 15.03.06 р. 151-р „Про
затвердження плану заходів щодо виконання у 2006 році Загальнодержав-ної
програми адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу”
Державна податкова адміністрація України здійснила такі заходи з адаптації
податкового законодавства України до законодавства ЄС у першому півріччі 2006
р.:
1)
фахівцями Державної податкової адміністрації України із залученням
громадськості, представників центральних органів виконавчої влади та науковців
проводиться робота з опрацювання оновленої редакції проекту Податкового кодексу
України (далі – проекту Кодексу-2006). Під час доопрацювання відповідних
розділів проекту Кодексу враховуються вимоги приведення їх у відповідність до
основних норм європейського законодавства.
2) Щодо
виконання абзацу першого п. 3 розділу І вказаного плану заходів стосовно
доопрацювання проекту Кодексу в частині регулювання прямого оподаткування, то у
розділі ІІ “Податок на прибуток підприємств” проекту Кодексу запропоновано
змінити редакцію визначення терміну “звичайна ціна” та встановити конкретні
методи визначення звичайних цін, які застосовуються у міжнародній практиці, а
саме, порівнювальної неконтрольованої ціни (анало-гів продаж), ціни
перепродажу, “витрати плюс” та балансової вартості. Це сприятиме ефективності
контролю за правильністю формування платниками податків податкових зобов’язань.
3) Також з
метою недопущення використання схем ухилення від оподаткування податком на
прибуток підприємств, які побудовані на операціях з офшорними нерезидентами, у
проекті Кодексу запропоновано встановити однакові правила відображення у
податковому обліку з податку на прибуток підприємств активів, що були придбані
у (через) таких нерезидентів.
Страницы: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13
|