Чисті надходження коштів з урахуванням ризику неповернення будуть такими:
100% – 1,84% = 98,16% виручки, або 6250000 × 0,9816 = 6135000 грн.
Отже, при зростанні обсягів реалізації на 1250000 грн. чисті надходження
коштів зростуть на: 6135000 – 4977500 = 1157500 грн.
Використовуючи модель Міллера – Орра, розрахуємо інтервал коливань
залишку грошових коштів на рахунку ВАТ «Київпромстройсервіс» та точку
повернення.
Дохідність високоліквідних цінних паперів підприємства – 11,7% річних,
середні витрати, пов’язані з придбанням чи продажем одного цінного папера, – 10
грн., дисперсія D
одноденного коливання залишку грошових коштів на рахунку – 8410000 грн.2.
Мінімальний залишок коштів на рахунку підприємство встановило на рівні 20000
грн.
Згідно з моделлю Міллера – Орра (формули (1.6)-(1.8)) інтервал між
верхньою та нижньою межами коливання залишку грошових коштів на рахунку, при
якому мінімізуються сумарні витрати на утримання грошових коштів, дорівнює:
.
Середню величину залишку СЗ та точку повернення Р, що визначає рівень,
відносно якого залишок на рахунку може збільшуватись і зменшуватись у певних
межах, визначимо з виразів:
;
.
Враховуючи те, що транзакційні витрати (Вт) у розрахунку на один цінний
папір становлять 10 грн., дохідність високоліквідних цінних паперів фактично
визначає альтернативні витрати, які в розрахунку на день становлять: Ва
= 11,7 : 365 = 0,032%, дисперсія одноденного чистого потоку грошових коштів D = 8410000 грн.2,
мінімальний залишок коштів на рахунку МЗ = 20000 грн., отримаємо:
I = 3(3
× 10 × 8410000 : (4 × 0,00032))1/3 = 9238 грн.;
Р = 9238 :
3 + 20000 = 23079 грн.;
СЗ = (4
× 23079 – 20000) : 3 = 24106 грн..
При зростанні залишку коштів на рахунку до максимального рівня, що
визначається величиною МЗ + I = 20000
+ 9238 = 29238 грн., необхідно придбати цінні папери на суму МЗ + I – Р = 29238
– 23079 = 6159 грн. з тим, щоб залишок
коштів знизився до точки повернення. При зниженні залишку коштів на рахунку до
мінімального рівня потрібно продати цінні папери на суму: Р – МЗ = 23079 –
20000 = 3079 грн., щоб поповнити запас грошових коштів до рівня, що
визначається точкою повернення.
Таким чином, результати застосування моделі Міллера – Орра і моделі
Баумоля в практиці фінансового менеджменту, слугують орієнтиром при формуванні
стратегії управління грошовими коштами та визначенні, виходячи з практичних
міркувань і досвіду фінансової діяльності, основних параметрів грошового потоку
ВАТ «Київпромстройсервіс».
Розділ 3б Шляхи удосконалення
процесу управління оборотними активами ВАТ «Київпромстройсервіс»
3.1 Рекомендації щодо способів визначення потреби в оборотних коштах
Діяльність підприємства неможлива без оборотних коштів. Ця потреба є
одним з об’єктів фінансового планування і відображення в обліку та звітності
ВАТ «Київпромстройсервіс». Розмір оборотного капіталу, який утворює кожну
складову поточних активів, має відповідати потребам і можливостям підприємства
зі створення й реалізації продукції.
Крім того, виникає необхідність у плануванні фінансових ресурсів для
допоміжних і підсобних, житлово-комунальних господарств, соціально-побутових та
інших закладів непромислового характеру.
У практиці ВАТ «Київпромстройсервіс» доцільно використовувати два методи
визначення потреби в оборотних коштах: прямий і економічний.
Метод прямого розрахунку забезпечує розробку обґрунтованих норм і
нормативів на кожному підприємстві з урахуванням багатьох факторів, які
пов’язані з особливостями постачання, виробництва та реалізації продукції.
Планування оборотних коштів здійснюється відповідно до кошторисів витрат
на виробництво і невиробничі потреби та бізнес-плану, який охоплює й пов’язує
виробничі й фінансові показники, створюючи саме цим умови для успішної
комерційної діяльності та розвитку ВАТ «Київпромстройсервіс».
Визначення потреби в оборотних коштах необхідно здійснювати через їх
нормування. Нормування оборотних коштів передбачає врахування багатьох
факторів, які впливають на господарську діяльність підприємства. Для ВАТ
«Київпромстройсервіс» до них належать:
- умови постачання підприємств
товарно-матеріальними цінностями: кількість постачальників, строки поставки,
розмір транзитних партій, кількість найменувань матеріальних цінностей, форми
розрахунків за матеріальні цінності;
- організація процесу
виробництва: тривалість виробничого циклу, характер розподілу витрат протягом
виробничого циклу, номенклатура випущеної продукції;
- умови реалізації продукції:
кількість споживачів готової продукції, їх віддаленість, призначення продукції,
умови її транспортування, форми розрахунків за відвантажену продукцію.
За відповідності складу, структури й наявності оборотних коштів запланованому
обсягу виробництва та реалізації ВАТ «Київпромстройсервіс» в змозі отримувати
прибуток з мінімальними витратами.
У разі заниження розміру оборотних коштів можливі перебої в постачанні й
виробничому процесі, зменшення обсягу виробництва та прибутку, виникнення
прострочених платежів і заборгованості, інші негативні явища в господарській
діяльності.
Надлишок оборотних коштів призводить до нагромадження надмірних запасів
сировини, матеріалів; послаблення режиму економії; створення умов для
використання оборотних коштів не за призначенням.
Значення нормування оборотних коштів полягає в наступному:
- по-перше, правильне
визначення нормативу оборотних коштів забезпечує безперервність і
безперебійність процесу виробництва;
- по-друге, нормування
оборотних коштів дає змогу ефективно використовувати оборотні кошти
підприємства;
- по-третє, від правильно
встановленого нормативу оборотних коштів залежить виконання плану виробництва,
реалізації продукції, прибутку та рівня рентабельності;
- по-четверте, обґрунтовані
нормативи оборотних коштів сприяють зміцненню режиму економії, мінімізації
ризику підприємницької діяльності.
Визначення планової потреби в оборотних коштах повинно передбачати
розробку норм відносно тривалої дії і нормативів на конкретний період – рік (як
правило), півріччя, квартал. Це досягається за проведення таких робіт:
1. Визначення норм запасів за статтями нормованих оборотних коштів.
Норма оборотних коштів – це відносний показник, який обчислюється в днях,
відсотках чи гривнях. Норми в днях щодо виробничих запасів розраховуються за
окремими видами матеріальних цінностей. У разі великої номенклатури розрахунок
здійснюється в тій частині, яка становить (вартісне) не менше 70%-80% загальних
витрат за статтею в цілому.
2. Встановлення одноденного витрачання матеріальних цінностей, виходячи
із кошторису витрат на виробництво. Одноденне витрачання на підприємствах
несезонних галузей промисловості рекомендується розраховувати на підставі даних
четвертого кварталу планового року, що, як правило, має найбільший обсяг
виробництва. У сезонних галузях промисловості одноденне витрачання визначається
на підставі кварталу з найменшим обсягом виробництва.
Визначаючи одноденні витрати незавершеного виробництва, виходять із суми
витрат на виробництво валової чи товарної продукції. Щодо готової продукції
відповідно беруть для розрахунку виробничу собівартість товарної продукції.
3. Визначення нормативу оборотних коштів за кожною статтею в грошовому
вираженні проводиться множенням одноденних витрат в грошовому вираженні на
відповідну норму запасу в днях.
4. Розрахунок сукупного нормативу, або загальної потреби в оборотних
коштах, на підприємстві проводиться підсумовуванням нормативів за окремими
статтями.
5. Заключний етап нормування – визначення норм та нормативів за окремими
статтями оборотних коштів для підрозділів підприємства, де використовуються
матеріальні цінності та виготовляється продукція.
Слід відзначити, що найбільш трудомісткою і складною є розробка норм
запасу. Норми запасу в днях застосовуються протягом кількох років, якщо суттєво
не змінюються умови виробництва, постачання та збуту, розрахунків.
Нині підприємствам надано право самостійно розраховувати нормативи
оборотних коштів. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України і
Національного банку України від 19 квітня 1993 року № 279 «Про нормативи
запасів товарно-матеріальних цінностей державних підприємств і організацій та
джерела їх покриття» Міністерством економіки разом з Міністерством фінансів
установлено Типовий порядок визначення норм запасів товарно-матеріальних
цінностей.
Виробничі запаси створюються ВАТ «Київпромстройсервіс» для забезпечення
безперервного процесу виробництва і реалізації продукції. У складі виробничих
запасів найбільшу питому вагу мають сировина, матеріали й покупні
напівфабрикати.
Норматив оборотних коштів щодо цих запасів визначається з формули:
H = ON,
де Н – норматив оборотних коштів для сировини, матеріалів і покупних
напівфабрикатів (тис. грн.);
О –
одноденні витрати сировини, матеріалів, напівфабрикатів (тис. грн.);
N – норма
оборотних коштів (днів).
Одноденне витрачання сировини, матеріалів і покупних напівфабрикатів
визначається за кошторисом витрат на виробництво IV кварталу планового року без
відрахування поворотних відходів. Розмір одноденних витрат за номенклатурою
сировини, що споживається, матеріалів і покупних напівфабрикатів розраховується
діленням суми їх витрат у IV кварталі планового року на 90.
Норма оборотних коштів стосовно сировини, матеріалів і покупних
напівфабрикатів ВАТ «Київпромстройсервіс» включає такі елементи: транспортний
запас; час для прийняття, розвантаження, сортування, складування матеріалів;
технологічний запас; поточний (складський) запас; гарантійний (страховий)
запас.
Транспортний запас визначається як різниця між часом перебування вантажу
в дорозі від постачальника До споживача та часом поштового пробігу
розрахункових документів, їх оформлення вантажовідправником і обробки банками
за місцем знаходження постачальника і споживача.
Так, якщо час руху вантажу від постачальника до споживача становить 20
днів. Поштовий пробіг документів – 12 днів. Обробка документів у постачальника
і в банківських установах – 4 дні. За цих умов транспортний запас дорівнює
чотирьом дням (20 – 12 – 4).
За наявності кількох постачальників транспортний запас щодо конкретних
видів матеріальних цінностей розраховується як середньозважена величина.
Якщо сировина й матеріали надходять до споживача раніше за прибуття
розрахункових документів (або ці процеси збігаються в часі), транспортний запас
не встановлюється.
Підготовчий запас – це час для прийняття, розвантаження, сортування,
складування матеріалів.
Технологічний запас включає час на підготовчі операції (сушіння лісоматеріалів,
подрібнення брухту, розкроювання матеріалів), якщо вони не є складовою частиною
виробничого циклу. Норма технологічного запасу визначається умовами роботи ВАТ
«Київпромстройсервіс» і тривалістю підготовчих операцій.
Поточний запас – норма оборотних коштів у частині поточного запасу
залежить від частоти та рівномірності поставок матеріалів, рівномірності їх
споживання у виробництві. Що частіше вони надходять на адресу споживача, то
меншим буде поточний запас.
У норму оборотних коштів ВАТ «Київпромстройсервіс», як правило,
включається середній поточний запас у розмірі 50% тривалості інтервалу між
поставками. Інтервал поставок визначається на підставі договорів із постачальниками
або виходячи з фактичних даних про надходження за попередній період.
У разі, коли за розробки норм оборотних коштів у частині поточного запасу
щодо окремих видів матеріалів відсутні планово-календарні строки поставок,
середній інтервал між поставками визначається на підставі даних про фактичне
надходження матеріалів. Для цього кількість днів у році (360) слід розділити на
загальну кількість поставок даного виду матеріалів за звітний рік. У
розрахунках середнього інтервалу не враховуються дрібні партії та надміру
великі надходження.
Поставки від кількох постачальників можуть суттєво різнитися за обсягом і
за величиною інтервалів між окремими партіями, що залежить від різних причин –
особливостей транспортування, періодичності випуску тих чи тих матеріальних
цінностей постачальниками, умов конкретних договорів на постачання тощо. У
такому разі середній інтервал між поставками розраховується як середньозважена
величина. Для її визначення обсяг кожної поставки сировини й матеріалів множать
на інтервал у днях до наступної поставки і суму одержаних добутків ділять на
загальний обсяг поставки, узятий для розрахунків середньозваженого інтервалу.
Гарантійний (страховий) запас ВАТ «Київпромстройсервіс» доцільно
створювати з метою запобігання наслідкам можливих перебоїв у постачанні:
порушення умов постачання або затримка вантажу в дорозі; зміна постачальником
строків відвантаження в межах, що допускаються особливими умовами постачання чи
договором. Норма оборотних коштів на страховий запас встановлюється, як
правило, в межах 50% поточного запасу.
Для матеріалів, що надходять зі складів постачальницьких і збутових
організацій з доставкою автотранспортом, страхового запасу здебільшого не
передбачається.
В окремих випадках, пов’язаних із підвищеним ризиком несвоєчасного
надходження матеріалів, норму оборотних коштів у частині страхового запасу щодо
окремих видів матеріалів можна збільшити понад 50% норми оборотних коштів на
поточний запас.
На підставі норм оборотних коштів, обчислених за складовими елементами,
необхідно визначити норматив для окремих видів, груп і в цілому щодо сировини,
основних матеріалів і покупних напівфабрикатів.
До виробничих запасів ВАТ «Київпромстройсервіс» входять також допоміжні
матеріали, паливо, тара, запасні частини й малоцінні швидкозношувані предмети,
які беруть участь у створенні нової вартості і теж потребують визначення
оптимальної потреби в них.
Норматив оборотних коштів щодо допоміжних матеріалів розраховується
множенням норми на величину одноденного їх витрачання за кошторисом витрат на
виробництво. Норми за видами і групами допоміжних матеріалів розраховуються в
такому самому порядку, як і для основних матеріалів.
Норматив оборотних коштів на паливо встановлюється для всіх видів палива
(крім газу), що використовується як для технологічних цілей, так і для
господарських потреб виробництва. Величина нормативу оборотних коштів на цю
статтю визначається за методом, аналогічним методу розрахунку нормативу
оборотних коштів на основні матеріали.
Розраховуючи одноденне витрачання за статтею «Паливо», із кошторису
витрат на виробництво необхідно виключити вартість газового палива і додати
витрати палива у непромислових господарствах, якщо ці витрати не були враховані
в кошторисі витрат на основне виробництво.
Норматив оборотних коштів щодо тари визначається множенням норми,
вираженої в гривнях, на обсяг товарної продукції в оптових цінах підприємства в
плановому році. Норматив розраховується для різних видів тари: покупна,
власного виробництва і разова тара, яка надходить з матеріалами і не підлягає
поверненню постачальникам; яка підлягає поверненню; тарні матеріали, які
враховуються за статтею «Тара».
Норма оборотних коштів на тару визначається в гривнях на 1000 грн.
товарної продукції (діленням потреби в оборотних коштах на тару в плановому
році на товарну продукцію в цінах реалізації).
Страницы: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12
|